Тема 1. Сутність, значення та рівні стратегічних рішень
2. Особливості прийняття управлінських стратегічних рішень
Розглядаючи прийняття стратегічного стратегічне рішення як процес, спрямований на вибір дій людини, фірми чи групи осіб (підрозділів), неважко помітити, що дана економічна категорія перетворюється на психологічний процес, у якому наявні такі аспекти, як логіка, інтуїція, судження, раціональність.
У більшості випадків процес прийняття рішення розглядають як раціональний процес – серію стадій та етапів, через які менеджер у творчому пошуку повинен пройти від початку до кінця, щоб дійти до повного виконання рішення й усунення виниклої проблеми.
У реальному житті існує цілий ряд обмежень, що перешкоджають застосуванню раціональної моделі в процесі ухвалення рішення:
– часто менеджери не знають про існування проблеми (вони або перевантажені, або проблема добре прихована);
– немає можливості зібрати всю наявну інформацію у разі виникнення проблеми з технічних причин або через брак коштів;
– обмеження в часі спонукають до прийняття не найкращих рішень.
На сьогодні виділяють чотири області прийняття стратегічних рішень, які наведені на рис. 1.
![image (1).png](https://elearn.nubip.edu.ua/pluginfile.php/679858/mod_book/chapter/116700/image%20%281%29.png)
Рисунок 1. Області прийняття стратегічних рішень
Кожна область прийняття стратегічних рішень вимагає від керівництва застосування певних методів розробки альтернативних варіантів рішення і вибору найбільш оптимального варіанту.
Процес прийняття рішень може мати інтуїтивний, заснований на судженнях, або раціональний характер. Це визначає особливості існуючих підходів до прийняття стратегічних рішень.
При прийнятті інтуїтивного рішення люди ґрунтуються на власному відчутті того, що їхній вибір правильний. Незважаючи на те, що інтуїція загострюється разом із придбанням досвіду, менеджер, що орієнтується тільки на неї, стає заручником випадковості, і з погляду статистики шанси його на правильний вибір не дуже високі.
В основі рішень, заснованих на судженні, лежать знання і усвідомлений досвід минулого. Використовуючи їх і спираючись на здоровий глузд, обирається той варіант, що приніс найбільший успіх в аналогічній ситуації в минулому. Його слабкість полягає в тому, що судження неможливе співвіднести с ситуацією, що колись не мала місця, тому досвіду її рішення просто немає.
Раціональні рішення не залежать від минулого досвіду. Раціональне рішення обґрунтовується за допомогою об’єктивного аналітичного процесу, засновуються на розрахунках та результатах всебічного стратегічного аналізу.
В залежності від участі працівників у процесі прийняття рішень існує два основні підходи до прийняття рішень: індивідуальний і груповий.
В рамках індивідуального підходу найбільшу значущість набуває централізація прийняття рішень. Більша частина рішень приймається вищою ланкою управління, одним менеджером або невеликою групою менеджерів.
При груповому підході до прийняття рішень менеджер будь-якого рівня управління залучає своїх підлеглих до прийняття рішення, делегуючи ряд повноважень. Цей підхід не дозволяє менеджерам втрачати час на вирішення щоденних дрібних проблем. Головна перевага цього підходу полягає в тому, відповідальність і влада передаються працівникам більш низьких рівнів управління, тим самим збільшуючи ефективність управлінських рішень, оскільки безпосередньо торкається їх інтересів.
Стратегічні рішення приймаються у поточний період часу для того, щоб отримати необхідний результат у майбутньому.Колір тла
Шрифти
Розмір шрифта
Колір тексту