Лекція №2. Технологія страв з круп та макаронних виробів
Сайт: | Навчально-інформаційний портал НУБіП України |
Курс: | Технології продукції ресторанного господарства |
Книга: | Лекція №2. Технологія страв з круп та макаронних виробів |
Надруковано: | Гість-користувач |
Дата: | неділя, 1 вересня 2024, 14:28 |
1. 2.Технологія страв з круп, бобових і макаронних виробів
Крупи - крохмалисті продукти, вміст крохмалю у них доходить до 72%, тому вони висококалорійні і можуть доповнювати склад страв, що містять білки.
Білків у крупах 7,5-14%. Однак білки круп неповноцінні по вмісту в них деяких амінокислот, тому крупи необхідно об’єднувати з іншими продуктами (молоком, м'ясом, яйцями). При цьому білки круп у сполученні з білками продуктів тваринного походження дають повноцінний амінокислотний комплекс. У крупах переважають глобуліни, проламіни і глютеліни; альбумінів багато тільки в гречаній крупі.
Жири в крупах складаються в основному з ненасичених жирних кислот. Вони легко окисляються і прогіркають, що приводить до псування круп. Крупи багаті вітамінами В1, В2, РР і в значній мірі покривають потребу нашого організму в цих вітамінах. Найбільша кількість вітаміну В1 міститься в гречаній, вівсяній, пшоняній крупах. Крім цього в крупах містяться мінеральні речовини: солі фосфору, калію, магнію, однак вони бідні солями кальцію, тому, комбінуючи каші з молоком, яйцями, сиром можна поповнити страви кальцієм.
Крупи використовують для приготування різних страв і гарнірів.Бобові містять близько 30% білків, що майже в два рази більше, ніж у крупах (при чому повноцінних по амінокислотному складу) і завдяки гарній розчинності у воді ці білки легко засвоюються організмом людини. Основну масу білків бобових складають глобуліни, що входять до складу алейронових зерен. У бобових також багато крохмалю, мінеральних речовин (кальцію, фосфору, заліза і т.д.), вітамінівВ1, В2, РР, С і каротину.
Високу харчову цінність мають макаронні вироби. Вони містять: білків - 10-12%, жирів - 0,9-2,7%, вуглеводів - 72-75%, клітковину, вітаміни В1, В2, РР. Енергетична цінність їх досить велика.
Добираючи гарніри з круп, бобових та макаронних виробів, слід враховувати не тільки їх хімічний склад, але й те, як вони поєднуються за смаком. Так, гарніри з круп, погано поєднуються з рибою, крім гречаної, яку подають до смаженої риби. Гарніри з рису краще подавати до страв з баранини, відварної курки і не рекомендується - до страв з качки і гуски. Горох рідко використовують як гарнір, квасоля добре поєднується із стравами з баранини. Макарони - універсальний гарнір але погано поєднується із стравами з качки і гуски.
В процесі кулінарної обробки круп, бобових та макаронних виробів у них відбуваються зміни. Під час замочування бобових або круп і в початковій стадії варіння білки поглинають вологу і набухають. При досягненні температури 50-70°C і поглинанні необхідної кількості вологи білки денатурують (зсідаються), а волога, яку вони поглинули при замочуванні, впресовується і поглинається клейстеризованим крохмалем. Під час клейстеризаціі крохмалю разом з водою поглинаються і водорозчинні речовини (білки, вуглеводи, мінеральні речовини), які містяться в крупах і бобових, що сприяє їхньому засвоєнню.
Від вологості каш залежить вміст водорозчинних речовин. Наприклад, пшоняна каша розсипчаста містить водорозчинних речовин близько 7,5% (сухої речовини), в’язка 15%, рідка більш 15%. Це пояснюється тим, що перехід амілози в розчині набрякання амілопектину при клейстеризації залежать від кількості води. Розчинних речовин особливо багато в рисовій каші (26,6%) і манній (22,3%).
У процесі варіння крупи поглинають велику кількість води завдяки клейстеризації крохмалю. Щоб крохмаль клейстеризувався цілком, він повинний поглинути визначену кількість води: крохмаль гречаної крупи 200%, пшона 250%, рису 300%, перлової крупи 400%. Тому для одержання розсипчастих каш беруть трохи меншу кількість води. Ця кількість залежить від виду крохмалю, його кількості, структури зерна.
При збереженні охолоджених каш відбувається старіння крохмальних драглів. При цьому крохмальні драглі (гель) виділяє частину води; низькомолекулярні фракції, що перейшли в розчин амілози знову утворять складні агрегати, і кількість водорозчинних речовин у каші сильно зменшиться. Старіння каш починається звичайно через 4 години і відбувається особливо інтенсивно в перші 24 години, при чому старіння відбувається тим сильніше, чим більше вологість каш. Швидше всього старіє пшоняна, а повільніше всього - гречана. Однак при повторному нагріванні каш властивості їх знову відновлюються. У гречаній каші й відварних макаронних виробах вміст водорозчинних речовин відновлюється майже цілком, у пшоняної - на50%, у рисової - на20%.
Процес старіння крохмального зерна називають синерезис.
Тривалість варіння залежить від товщини стінок круп і бобових. Від міцності стінок клітин залежить зовнішній вигляд готових зерен. Так, стінки клітин перлової крупи не руйнуються під час всього періоду варіння, а в рисовій або пшоняній оболонка частково руйнується, що призводить до порушення форми зерен. Під час варіння протопектин стінок клітин розщеплюється в присутності води з утворенням пектину, структура зерен розпушується і продукти досягають готовності.
В процесі варіння круп, бобових і макаронних виробів частина розчинних вуглеводів, білків, мінеральних речовин і вітамінів (близько 30%) переходить у відвар, тому відвари слід використовувати для подальшого приготування страв.
2.2. Каші
Просіяну чи перебрану крупу перед закладкою в казан у більшості випадків промивають. Не промивають тільки плющені крупи. При промиванні в крупах віддаляється мучель і сторонні домішки, а також залишається значна кількість води (10-30% від ваги крупи), і це варто враховувати при розрахунку співвідношення води і крупи, призначених для варіння каш. Рис, пшоно, перлову крупу промивають спочатку теплою, а потім гарячою водою. Крупу промивають 2-3 рази в такій кількості води, щоб сторонні домішки вільно спливали на поверхню. Гречану крупу іноді для прискорення варіння присмажують на листах при температурі 110-120°C до світло-коричневого кольору. Щоб крупа не підгоріла, шар її повинний бути не більше 4см і під час підсмажування її варто перемішувати. При цьому кількість водорозчинних речовин зростає.
Каші готують різної консистенції: розсипчасті, в’язкі і рідкі, на бульйоні, воді, молоці їх суміші. Консистенція залежить від співвідношення води і крупи, тобто від вологості готової каші.
У киплячу рідину додають по рецептурі сіль, закладають промиту крупу (крупа повинна бути теплою), перемішують, піднімаючи з дна лопаткою. Як тільки крупа набрякне і поглине усю воду, перемішування припиняють, поверхню каші розрівнюють, казан закривають кришкою і доварюють кашу, зменшивши нагрів, але при температурі не нижче 90-100°C.
Манну крупу заварюють,
всипаючи її тонким струмком у киплячу рідину, при безупинному
розмішуванні. Рис, пшоно і перлова крупа погано розварюються в
молоці, тому для варіння молочних каш з цих круп їх попередньо
проварюють 5-10хв. У великій кількості окропу, а потім його
зливають і заливають крупу молоком (по нормі) чи молоком,
розведеним водою. Для підвищення розсипчастості і поліпшення
смаку при варінні каш і в них додають різні жири.
Розсипчасті каші варять на воді, найчастіше за загальними правилами.
Манну крупу для розсипчастої каші підсушують у духовій шафі до світло-жовтого кольору, негайно змішують з розтопленим жиром і всипають, у киплячу воду. Заварена манна крупа доходить до готовності (упріває) за 20-30хв.; каша з не підсмаженої гречаної крупи за 5-6годин., а з підсмаженої за 2-2,5години. Вихід розсипчастої каші 2,1 - з 1кг крупи.
Каші розсипчасті можна відпускати в гарячому виді з жирами або холодними з цукром, молоком, вершками. Молоко подають разом з кашею чи окремо. Розсипчасті каші подають також з підсмаженою цибулею і жиром; з жиром і січеними яйцями; з відварними грибами, підсмаженою цибулею і жиром.
Гречана каша. У казан з киплячою посоленою водою всипають перебрану і промиту крупу і добре перемішують. Пустотілі зерна, що спливли, і оболонки знімають шумівкою, додають жир і варять, помішуючи, доти, поки каша не загустіє. Після цього припиняють помішування, зменшують нагрівання й упарюють кашу протягом 5- 6 годин. Якщо кашу варять з підсмаженої крупи, то води беруть на 5-6% більше, ніж для каші з сирої крупи, і варять 2-2,5 години. Готову кашу перед подачею розпушують у казані. Відпускають гречану кашу з жиром, молоком (холодним і гарячим), що подають окремо чи заливають ним кашу, підсмаженою цибулею, січеними яйцями.
Пшоняна каша. Підготовлене пшоно всипають у велику кількість киплячої посоленої води (у співвідношенні 1:6) і варять 5- 10хв. При цьому з крупи видаляються речовини, що часто додають їй гіркоту і неприємний смак. Після цього з крупи зливають воду і заливають її знову водою (2,5л на 1кг крупи), закривають казан кришкою і доварюють кашу, зменшивши нагрів. Можна варити пшоняну кашу і звичайним способом. Відпускають розсипчасту пшоняну кашу з жиром, молоком, цукром і товченою корицею.
Рисова каша. Перший спосіб. У киплячу воду засипають рис, кладуть жир, сіль і варять, помішуючи. Коли крупа набрякне, зменшують нагрівання і доварюють кашу без помішування протягом 30-40хв.
Другий спосіб. Рис засипають у киплячу посолену воду (6л на 1кг крупи) і варять при слабкому кипінні, коли зерна набрякнуть і стануть м'якими, рис відкидають на друшляк, промивають окропом, зсипають у казан, додають жир і доводять до готовності на водяній бані при закритій кришці.
Третій спосіб. Рис заливають гарячим бульйоном, додають дрібно січену цибулю, олію, варять до поглинання крупою всієї рідини, а потім ставлять на водяну баню і доводять до готовності.
В’язкі каші готують на молоці, розведеному водою, чи на воді. Консистенція в’язких каш настільки густа, що вони в готовому виді (60-70°C) тримаються на тарілці гіркою і не розпливаються. Вихід їх 4-5кг із 1кг крупи. В’язкі каші на молоці подають із пряженим чи вершковим маслом, а каші, зварені на воді, з будь-яким харчовим жиром. Відпускати їх можна з цукром. Мамалигу (кукурудзяну кашу) подають з молоком, бринзою чи яєчнею. Кашу з пшеничних круп, геркулесу, рису, пшона можна варити з родзинками, чорносливом.
Рідкі каші варять із пшона, рису, геркулесу, дробленої гречаної крупи, ячної, пшеничної, манної, вівсяної крупи. Варять ці каші звичайно на молоці. Вихід їх складає 5-6кг із 1кг крупи. Використовуються рідкі каші найчастіше в дитячому харчуванні. Відпускають їх з маслом, цукром, варенням, медом.
Манна в’язка каша. У каструлю наливають молоко або молоко з водою, доводять до кипіння, додають сіль, цукор, всипають тонким струмком манну крупу, безупинно помішуючи. Манна крупа при 90- 95°C цілком набухає за 20-30сек, тому треба встигнути всипати всю крупу до загустіння каші, інакше неминуче утворяться грудки. Після загустіння каші зменшують нагрівання і, помішуючи, варять 15- 20хв. Відпускають гарячу манну кашу з маслом, цукром, варенням, джемом, медом.
Рисова молочна в’язка каша. У киплячу воду кладуть сіль, цукор, всипають підготовлений рис і, помішуючи, варять 20хв.
Потім доливають гаряче молоко і, зменшивши нагрів, варять при слабкому кипінні 30-40хв. Так само варять молочні каші з перлової, пшеничної, вівсяної круп і пшона.
Каша в’язка з гарбузом. Гарбуз очищають від шкірочки і насінь, ріжуть скибочками, закладають воду і варять до розм'якшення. Потім додають цукор, всипають підготовлене пшоно чи рис, варять 5-10хв. Доливають кип'яче молоко і варять до готовності. Подають кашу з маслом.
Каша в’язка з чорносливом. Чорнослив відварюють у воді і залишають його для набрякання. Відвар зливають, додають необхідну кількість води і варять кашу. При подачі зверху на кашу кладуть чорнослив.
2.3. Страви з каш
З каш різної консистенції можна готувати запіканки, пудинги, котлети, биточки, галушки, крупники.
Запіканка. Готують запіканки з рисової, пшеничної, манної і вівсяної в’язких і розсипчастих каш. Кашу, зварену із сіллю і цукром, охолоджують до 70°C, додають яйця, родзинки і ванілін, перемішують, викладають на лист, змазаний жиром, шаром 2,5-3см, змазують поверхню яйцем зі сметаною і запікають до утворення рум'яної скоринки. Відпускають їх з маслом, сметаною, молочним чи фруктово-ягідним соусами або підливами.
Крупник. Варять розсипчасту гречану, пшеничну чи пшоняну кашу. Сир протирають крізь сито або пропускають крізь м'ясорубку. Кашу розпушують, додають сир, сметану, сирі яйця, сіль, цукор, все добре перемішують, викладають на лист або порційну сковороду, змазують поверхню яйцем зі сметаною і запікають до рум'яної скоринки. Відпускають крупник, поливаючи розтопленим маслом чи сметаною.
Пудинг. В охолоджену до 60-70°C в’язку рисову, манну чи пшеничну каші кладуть цукати, родзинки, ошпарену курагу, жовтки, розтерті з цукром, ванілін, масло. Після цього додають збиті білки, акуратно перемішують і швидко розкладають масу у форми, на порційні сковороди чи листи, змазані маслом. Поверхню виробів змазують сметаною чи яйцем і запікають до утворення рум'яної скоринки. Відпускають пудинги з маслом, сметаною, молочними чи фруктово-ягідними соусами.
Котлети і биточки. Ці вироби роблять із в’язких рисової, пшоняної манної або пшеничної каш. Готову в’язку кашу охолоджують до 60-70°C, додають сирі яйця і перемішують. Масу поділяють на кульки (по вазі) і формують вироби (2шт. на порцію): биточки круглої форми і котлети овальної з одним загостреним кінцем, потім панірують у сухарях і жарять основним способом. Відпускають котлети і биточки з молочними, грибними соусами, сметаною. Можна подавати їх із солодкими фруктовими соусами, рідким киселем, варенням, повидлом. У биточки і котлети, які подають із солодкими соусами чи сметаною, кладуть ваніль. Відпускають їх холодними і гарячими.
Галушки. У молочну манну в’язку кашу додають жир, яйце, масу збивають і формують з неї галушки, за допомогою двох ложок чи кондитерського мішка. Замість манної можна використовувати розмелену гречану або вівсяну крупи. Галушки варять у посоленій воді при слабкому кипінні. Відпускають манні галушки, посипавши тертим сиром і поливши маслом або сметаною. Галушки з гречаної крупи добре варити в молоці й у ньому подавати.
2.4. Страви з бобових
До бобових відносять: горох, сушений зелений горошок, квасолю, сочевицю, боби, нут. Бобові після перебирання промивають 2-3 рази теплою водою для видалення забруднень і замочують у холодній воді (крім лущеного гороху) на 5-8 годин. Замочування не тільки прискорює процес варіння, але і забезпечує рівномірність розварювання і дозволяє зберегти в цілому виді зерна. При замочуванні бобових вага й об'єм їх значно збільшується. Волога проникає в зерно головним чином через рубчик - місце прикріплення до бобу. Вага замоченої квасолі збільшується приблизно в 2 рази, а об'єм 1кг її дорівнює приблизно 3л. Набухає квасоля приблизно 8-10годин,а сочевиця - 5-6 годин.
Час розварювання залежить від сорту і виду бобових, часу збору, в середньому воно дорівнює: для сочевиці 40-60хв., для гороху 1-1,5години, для квасолі 1-2години. Застосовувати соду для зм'якшення води і прискорення процесу варіння бобових не слід, тому що сода сприяє руйнуванню вітамінів групи В, негативно впливає на діяльність залоз травного тракту, погіршує смак і зовнішній вигляд готових виробів. Перед варінням воду з замочених бобових зливають, заливають їх водою (2-3л води на 1кг бобових) і варять у закритому посуді при безупинному, але слабкому кипінні. При варінні кольорових сортів квасолі після 15-20хв. Кипіння воду варто злити, а потім бобові знову залити гарячою водою. Це робиться для того, щоб видалити гіркуватий, в'язкий присмак квасолі і позбутися не красивого, дуже темного кольору готових страв. Сіль сповільнює розварювання і тому солити бобові потрібно наприкінці варіння. Кислоти також затримують розварювання бобових. Отже, додавати томат-пюре і заправляти соусами страви з них можна тільки після доведення бобових до готовності. Для поліпшення смаку під час варіння можна покласти корені чи зелень петрушки або селери, моркву, але потім їх варто видаляти. При википанні рідини під час варіння необхідно підливати тільки гарячу, кип'ячену воду, тому що холодна вода затримує процес розварювання. Якщо вода поглинається не повністю, то відвар після варіння варто злити.
Відпускають страви з бобових з маслом, салом і іншими жирами, зі смаженою ріпчастою цибулею і жиром, з томатним чи молочним соусом.
З бобових готують також пюре: бобові відразу після варіння протирають і заправляють маслом. Подають пюре з жиром, копченою грудинкою, шпиком і т.п..
Грудинку й інші копченості варять, нарізають дрібними кубиками і змішують з пюре або звареннями цілими зернами бобових.
З пюре бобових, змішаного з картопляним, можна готувати запіканки.
Бобові в соусі. Бобові відварюють, заправляють вершковим маслом або соусами - томатним, молочним чи сметаною. По смаку додають мелений перець. У томатний соус можна покласти не багато часнику, розтертого із сіллю. При подаванні посипають зеленню.
Бобові з жиром і цибулею. Відварні бобові заправляють січеною пасерованою цибулею. Подають з зеленню.
Бобові з копченою грудинкою. Відварну грудинку нарізають дрібними кубиками, з'єднують з пасерованою цибулею, червоним чи томатним соусом, проварюють 10хв. Цією сумішшю заливають відварні бобові, прогрівають. При подачі заправляють часником.
Бобові з тушкованою капустою. Відварні бобові з'єднують із соусом червоним основним, викладають на порційну сковороду,зверху - шар тушкованої капусти, посипають тертим сиром, сухарями і запікають.
2.5. Страви з макаронних виробів
Перед варкою довгі макарони ламають на часточки. Щоб відварі макаронні вироби не злипалися при збереженні, їх заправляють частиною жиру, а інший жир кладуть при відпустці. У процесі варіння макаронні вироби збільшуються в об’ємі в 2-3 рази, за рахунок поглинання води крохмальними зернами, у процесі клейстеризації. Макаронні вироби варять двома способами. Спосіб варіння вибирають у залежності від їхнього подальшого використання.
Перший спосіб. Макаронні вироби закладають у киплячу посолену воду (у співвідношенні 1:6) і варять: макарони 30-40хв, локшину 25-35хв, вермішель 12-15хв. Після цього їх відкидають на друшляк. Коли відвар стече, макаронні вироби перекладають у посуд і заправляють жиром.
Другий спосіб. У киплячу підсолену воду (у співвідношенні 1:2) засипають макаронні вироби і варять до загусання, періодично помішуючи. Наприкінці варіння додають жир, закривають кришкою і доводять до готовності як каші, на слабкому вогні. Таким способом варять макаронні вироби, що потім використовують для готування запечених страв.
Під час варіння у відвар переходить в середньому близько 8,5% сухих речовин, а при варінні вермішелі ще більше (9,5-10%). Тому відвар макаронних виробів варто використовувати для готування заправних і пюре образних супів.
Макаронні вироби відпускають з жиром, овочами, грибами, сиром, бринзою, сиром, яйцями, м'ясними продуктами (які підготовляють відповідним чином) чи готують з них запечені страви.
Макарони по-флотськи. М'ясо подрібнюють на м'ясорубці, обсмажують на сковороді, періодично помішуючи, потім додають бульйон, дрібно нарізаний і пасеровану ріпчасту цибулю і тушкують до готовності м'яса. Макарони варять у посоленій воді, відкидають і змішують з готовим м'ясом. Для готування цієї страви можна використовувати й відварне м'ясо.
Макарони із твердим сиром, бринзою, сиром. Відварні макарони заправляють маслом і посипають тертим твердим сиром або бринзою безпосередньо перед відпусткою. Сир і бринзу можна подавати окремо. Сир протирають крізь сито і змішують з макаронами відварними при подачі.
Макарони в томаті. У томат-пюре додають жир, і помішуючи, кип'ятять 5хв., доводять до смаку цукром, сіллю, перцем і заливають цим томатом макарони. Перед відпусткою макарони посипають січеною зеленню.
Макарони з овочами. Моркву, цибулю, петрушку нарізають соломкою, пасерують, додають томатне пюре. Відварні макарони з'єднують з пасерованими овочами і томатним пюре. При подачі посипають зеленню.
Макарони з грибами. Ріпчасту цибулю і гриби нарізають соломкою й обсмажують, змішують їх з відварними макаронами. При подачі посипають зеленню.
Бабка з локшини. Локшину, макарони або вермішель варять не відкидним способом. Сир протирають, змішують із сирими яйцями, сіллю, цукром, з'єднують з локшиною й укладають на порційну сковороду, змазану жиром і посипану сухарями. Поверхню бабки вирівнюють і змазують сметаною. Після запікання подають з маслом або сметаною.
Макаронник. Макарони варять не зливним способом на суміші молока і води, охолоджують до температури 60°C, додають яйця, збиті з цукром, перемішують. Масу викладають на порційну сковороду, змазану жиром, поверхню збризкують маслом і запікають у духовій шафі.
Макарони, запечені із сиром. Макарони, зварені не зливним способом, заправляють маргарином, викладають на змазану жиром порційну сковороду, посипають тертим сиром, збризкують маслом і запікають. При подачі поливають розтопленим маслом.
Макарони, запечені з яйцем. Сирі яйця змішують з холодним молоком, солять. Цією сумішшю заливають зварені не зливним способом макарони, викладають на порційну сковороду, змазану жиром і запікають. При подачі поливають маслом.
Каші не повинні мати затхлий і гіркий смак; не допускаються запах і смак підгорілої каші. Колір гречаної каші - коричневий, пшоняної - жовтий, манної, рисової - білий, інших каш - білий або сірувато-білий. У розсипчастих кашах зерна крупи - добре набряклі, у більшості зберегли свою форму, легко відокремлюються друг від друга; у в’язких кашах зерна крупи можуть бути частково розварені, а в рідких кашах - цілком розварилися і втратили форму. При температурі 70-80°C рідка каша на тарілці розпливається. У кашах не повинно бути сторонніх домішок.
Котлети і биточки з каш повинні бути правильної форми, без тріщин, рівномірно обсмажені, без підгорілих плям. Смак і запах - без затхлості і гіркоти.
Відварні бобові не повинні мати гіркого присмаку. У готових стравах зерна повинні бути цілими, мати однорідну м'яку консистенцію, зберігати форму і відокремлюватися друг від друга. Чим світліша зварена сочевиця, тим якість її вище. Горох може бути від жовто - зеленого до зеленого кольору.
Відварні макаронні вироби не повинні бути розвареними, що лопнули, ослизлими. Вони не повинні склеюватися й утворювати грудок. Запечені страви повинні мати смак, властивий продуктам, що входять до складу даної страви, на поверхні - рум'яна, без підгорілих плям, скоринка.
Колір тла
Шрифти
Розмір шрифта
Колір тексту